První lyžák
Špička boty byla upnuta napevno řemínkem a pata volná; teprve kolem 13. roku jsem dostala „moderní“ dřevěné lyže s kovovými hranami a kandahárem – tam už byla pata pevně připnutá k lyži, ale dala se v případě potřeby uvolnit. Je třeba dodat, že délku lyží nám určovala natažená ruka – „kam dosáhneš“ - a délku hůlek naše podpaždí. Takže při výšce 155 cm jsem měla lyže tak o dvacet centimetrů delší. S těmihle parádními lyžemi jsem absolvovala svůj první lyžařský výcvik.
Naše škola vlastnila chatu v Krkonoších kousek pod Klínovou boudou, jezdili jsme na ni i na školu v přírodě. Stála pěkně ve svahu, ovšem po nějakém vleku ani památky. Kdo chtěl jet dolů, musel nejdřív pěkně po svých vystoupat nahoru. A tak to šlo celý den.
Stravování nám zajišťoval vždy někdo z rodičů – v tomto případě „ukecali“ moji absolutně nesportovní maminku. Znamenalo to pro ni dojet na lyžích zhruba 4 km od lanovky na Pláni až na chatu. Nikdy předtím ani potom lyže na noze neměla. Vyzkoušela si to dva dny před odjezdem před domem na rovince a věřila, že to „dá“. Už nikdy jsem neviděla tak zoufalého lyžaře, jako byla ona. Na každém sebemenším kopečku se doslova válela, takže nakonec jí náš tělocvikář nesl batoh a my děti jsme byly pověřeny pomáhat jí ze země a oprašovat ji od sněhu. Pamatuji, že cestou zpět šla za námi pěšky a raději se bořila hluboko do sněhu, než by ta čertova prkýnka znovu obula.
Na chatě byla jen studená voda – přímo z pramene, který neustále tekl, protože běda, kdyby zamrzl. Tu jsme pili, ale v ní jsme se také ráno a večer myli. Br, tak ledovou vodu už dnes nenajdete. Také jsme se střídali v kuchyni. Služba pomáhala zatápět, hlídala oheň – vařilo se na klasickém sporáku, udržovala horkou vodu na kamnech, škrábala brambory. U nádobí se nás střídalo víc, nikdo nebrblal, všichni pomáhali. I když v kuchyni často zůstávali hlavně ti, co neuměli lyžovat a nebo se lehce zranili. Jedním z nich byl i Vlastík, který měl značnou nadváhu, sport mu nešel, zato rád vařil. Kluci mu říkali Pašíku. Maminka si myslela, že je asi Pavlík a že je to milá zdrobnělina, tak ji ještě trochu zjemnila a říkala mu Pašíčku. Moc jim to dohromady pasovalo, proto se chudák Vlastík předposlední den lyžáku osmělil a požádal ji, jestli by mu mohla přestat nadávat a mohla mu říkat Vlastíku. Na tenhle trapas maminka vzpomínala ještě dlouho.
K vrcholným zážitkům našeho lyžáku – vedle slalomových závodů – patřil celodenní výlet na Luční boudu. Pan učitel Václavík byl tvrďák, tak ho nějaké sněžení po ránu nerozhodilo a hnal nás před sebou na těch dlouhatánských sjezdovkách s uvolněnou patkou na Luční a zpět. Počasí bylo, že by psa nevyhnal (na Luční nás přemlouvali, ať tam radši zůstaneme přes noc), ale my nejenže jsme všichni přežili, ale nikdo se neztratil, nebrečel, neonemocněl. A to jsme byli oblečení podobně jako Hanč a Vrbata na onen slavný závod, kde oba zahynuli. Žádné merino, softšel a flís, ale flanelová košile, pletený svetr a šponovky. Jo a košilka! Vzpomínám, že maminky a babičky považovaly za hlavní prevenci umrznutí v zimě košilku – u chlapců tílko. Dodnes na to všechno, když se potkáme, s nostalgií vzpomínáme.
Na „Klínovce“ jsem pak byla na lyžáku ještě jednou, s gymplem, opět jsme tam zažili spoustu legrace, ale to už byl vyšší level. Už jsme měli s sebou mnozí i běžky, spolužačka, která se přistěhovala z Prahy, dokonce i přezkáče a všichni povinně bezpečnostní špičku. Dokonce jsme si troufli dojet na běžkách až do Vrchlabí, s batohy na zádech a sjezdovkami pod paží. Jak říkám, legrace spousta.
V obou případech jsme byli celá třída, nikdo se neulil, nikdo si nestěžoval, žádní rodiče neudělali scénu, všechno proběhlo v pohodě. Všichni přežili studený odchov na chatě, ledovou vodu z pramene, služby v kuchyni a pomoc při nákupech. A co je hlavní: dodnes na to vzpomínáme. V dobrém!
Jaroslava Indrová
Trocha bilancování na závěr roku
![](https://1gr.cz/fotky/blogy/15/04/4998/w230/Bf109190.jpeg)
Na konci roku je zvykem bilancovat - ohlížet se zpět a zjišťovat, co nám rok minulý dál a vzal, a také si dávat předsevzetí do roku nastávajícího. Tak se na to podívejme.
Jaroslava Indrová
Hloupneme, nebo jsme stále chytřejší?
![](https://1gr.cz/fotky/blogy/15/04/4998/w230/Bf109190.jpeg)
Na nejmenované významné akci jsem se setkala s jedním svým bývalým studentem - mimochodem úspěšným mladým mužem - který se mě zeptal, jaké jsou dnešní děti. Jsou jiní než my? Tato otázka a text v sobotní Frontě mě přiměly k zamyš
Jaroslava Indrová
Poděkujme básníkovi za krásné slovo
![](https://1gr.cz/fotky/blogy/15/04/4998/w230/Bf109190.jpeg)
Dnes je to 34 let, co zemřel básník Jan Skácel. Příslušník brněnské skupiny Host do domu, nedostudovaný učitel, který se upsal krásnému slovu.
Jaroslava Indrová
Trápí vás také noční můry?
![](https://1gr.cz/fotky/blogy/15/04/4998/w230/Bf109190.jpeg)
Noční můry trápí nejen mladé dívky, kterým královna Mab za hříšné myšlenky přičaruje pupínky na nose, ale asi všechny. Občas... Ale u nás snad ty potvory bydlí.
Jaroslava Indrová
Co nám chybí ke štěstí a zdraví...
![](https://1gr.cz/fotky/blogy/15/04/4998/w230/Bf109190.jpeg)
Neustále se mluví o tom, že v lékárnách chybí penicilin a jak se ministerstvo snaží, aby ho byl dostatek. Poté, co jsem si dnes přečetla výzvu na webovkách SÚKLu,si říkám, jestli to není jen zastírací manévr.
Jaroslava Indrová
Děti, čtěte rodičům!
![](https://1gr.cz/fotky/blogy/15/04/4998/w230/Bf109190.jpeg)
Akce Celé Česko čte dětem považuji za chvályhodný počin, ale... Neměly by raději číst děti svým rodičům?
Jaroslava Indrová
Umění vstát z popela
![](https://1gr.cz/fotky/blogy/15/04/4998/w230/Bf109190.jpeg)
Každý rodič je šťastný, když jeho děti v životě uspějí, když dojdou dál než on. A protože já mám "dětí" po čtyřiceti letech ve školství spoustu, pocit spokojenosti a hrdosti zažívám dost často.
Jaroslava Indrová
Zubařina má zlaté dno
![](https://1gr.cz/fotky/blogy/15/04/4998/w230/Bf109190.jpeg)
Když jsem před mnoha lety studovala, na stáži v Polsku jsem byla překvapena, kolik Poláků má špatný chrup. Podívám-li se dnes kolem sebe, vidím takové lidi i u nás docela běžně.
Jaroslava Indrová
Přijímačky po česku
![](https://1gr.cz/fotky/blogy/15/04/4998/w230/Bf109190.jpeg)
A je to tady - nejdřív maturanti zahajují písemkami z češtiny a jazyka či matematiky a hned po nich frčí nebohá holátka ze ZŠ k přijímacím zkouškám.
Jaroslava Indrová
Jak jsme se za totáče připravovali na atomovou válku
![](https://1gr.cz/fotky/blogy/15/04/4998/w230/Bf109190.jpeg)
Jsou to zhruba dva týdny, co děti přinesly pololetní vysvědčení, ale jeden předmět, který na tom mém nechybí, tam nenajdete. Branná výchova.
Jaroslava Indrová
Kašleme na chyby! Pravopis je pro kočku! Je???
![](https://1gr.cz/fotky/blogy/15/04/4998/w230/Bf109190.jpeg)
Na Seznamu mě zaujal text Zuzany Válkové s názvem Čeština? Báječná, živá řeč. Strach z chyb a změn může být dědictvím 19. století, říkají lingvisté. která třem odborníkům z oboru lingvistika položila stejné otázky.
Jaroslava Indrová
Když si vás osedlá kůň
![](https://1gr.cz/fotky/blogy/15/04/4998/w230/Bf109190.jpeg)
V dubnu to bude deset let, co jsem přestala být mudlou a stala se součástí celosvětové komunity vyznavačů geocachingu. Neměla jsem touhu "lovit", potřebovala jsem nápovědu v jedné hře.
Jaroslava Indrová
Moje cestování do Prahy
![](https://1gr.cz/fotky/blogy/15/04/4998/w230/Bf109190.jpeg)
Už třetí rok jezdím celkem pravidelně k lékaři do Prahy. Kontrolu spojím vždy s návštěvou dětí a vnoučat – ostatně i proto jsem si vybrala Prahu a ne Brno, kde se specializované zařízení také nachází.
Jaroslava Indrová
Zase ta pošta
![](https://1gr.cz/fotky/blogy/15/04/4998/w230/Bf109190.jpeg)
Celá naše rodina se vyhýbá poště jak čert kříži. Pokud je nutné něco odeslat či si nechat poslat, využíváme konkurenci – DPD, PPL, ale suverénně nejvýhodnější je ZÁSILKOVNA. Ovšem občas se poště vyhnout nedá.
Jaroslava Indrová
A zas mám před sebou dilema
![](https://1gr.cz/fotky/blogy/15/04/4998/w230/Bf109190.jpeg)
Brzy bude mít svátek patron zemí Koruny české, ale ještě před tím nás čekají volby - komunální a část obvodu bude volit i senátora.
Jaroslava Indrová
Nelehký život s berlemi
![](https://1gr.cz/fotky/blogy/15/04/4998/w230/Bf109190.jpeg)
Na samém počátku léta mě postihl těžký úraz a mou oporou a součástí se na dlouhou dobu staly berle. Dokud na nich člověk není závislý, netuší, jak nelehký je život s nimi.
Jaroslava Indrová
Vzpomínka na maturitu za doby normalizační
![](https://1gr.cz/fotky/blogy/15/04/4998/w230/Bf109190.jpeg)
Psal se rok 1971, začínala normalizace a mě čekala maturita – z češtiny, nezbytné ruštiny, němčiny a dějepisu.
Jaroslava Indrová
Jak jsem za normalizace skládala maturitní zkoušku
![](https://1gr.cz/fotky/blogy/15/04/4998/w230/Bf109190.jpeg)
Psal se rok 1971, začínala normalizace a mě čekala maturita – z češtiny, nezbytné ruštiny, němčiny a dějepisu. Už témata písemky byla výživná – v češtině to byl Gottwaldův projev k mládeži jako úvaha, masakr.
Jaroslava Indrová
Český fenomén "taneční"
![](https://1gr.cz/fotky/blogy/15/04/4998/w230/Bf109190.jpeg)
Zatímco v dospělosti skoro každý vzpomíná na taneční s nostalgickým pousmáním, v době jejich konání to pro většinu bylo, je a zřejmě i bude trauma. Nejslabší jedinci to nedají a místo do zaplacených kurzů chodí za taneční.
Jaroslava Indrová
Jde soudcům vždy o spravedlnost?
![](https://1gr.cz/fotky/blogy/15/04/4998/w230/Bf109190.jpeg)
Ve svém textu nechci nic a nikoho kritizovat ani odsuzovat, chci se prostě zamyslet nad naší společností v době covidové.
předchozí | 1 2 3 4 5 6 7 ... | další |
- Počet článků 371
- Celková karma 0
- Průměrná čtenost 1912x